Far?
Smut tilbage i seng, John.
Din far rejser bort et stykke tid, men vi ses igen.
Engang overraskede min dreng alle, ved at flyve helt alene.
Hele vejen til Amerika.
Kom og tag den, John.
Det var sidste gang jeg så min far. 20 år senere, besluttede jeg -
at jeg ville udleve det eventyr, han fortalte mig om den morgen,
- Hey, makker. Hvad laver du? - Jeg troede, jeg mistede min mappe.
Undskyld mig.
Dette er et toilet- og pause stop. I skal komme tilbage til tiden, ellers..
Prøver det svin at gør os skide bange? - Alle skal ud af bussen. Alle.
Cheeseburger.
- Kaffe? - Ja, tak.
Søde. Du må ikke glemme min kaffe.
Smykke.
Løgner. Det er et smadret ur, ikke?
- Hvad fik sig til at smadre det? - Jeg var sent på den.
Jeg blev nødt til det, for at komme til tiden.
- Lucy. Afsted. - Er det sandt?
Få nu ikke det forkerte indtryk.
Jeg har ventet på dig.
Er dette ikke herretoilettet?
Jeg elsker din accent.
Hey, cowboy. Bliv her lidt.
Desværre. Jeg skal besøge min far i Los Angeles.
Mærkelige pige. Mærkeligt sted. Men bussen fortsatte som den havde -
gjort de sidste mange dage. Mine tanker lå hos min mor.
Hun havde aldrig nævnt den mand, som jeg nu var på vej til at finde.
Ikke et ord.
Hun må ha' hadet den mand. Hun fortalte mig ik' engang hvad han hed.
Mange år senere, døde min mor, og jeg arvede en mappe -
fyldt med penge, som han havde sendt til os gennem årene.
Tusinder af dollars.
Jeg fandt også et smadret ur, som må ha' været hans.
Og et postkort med en adresse i Los Angeles, men uden navn.
Men jeg følte mig meget tættere på den fremmede mand.
Jeg havde på fornemmelse, at selvom jeg drog afsted til denne -
by, som havde ingen betydning for mig, så havde det hele en mening.
Som om nogen havde planlagt det på forhånd. Jeg kunne ikke løbe væk.
Hey, makker. Giver du nogle småpenge til en kop kaffe?
Desværre.
Tak.
Sidste chance for at komme med bussen til Los Angeles.
Ved du hvad der er sket med min mappe?
Mappe?
Vil du ha' noget?
Du når ikke din bus.
Undskyld. Jeg var med bussen til Los Angeles, og vi stoppede her.
Jeg tror jeg efterlod min mappe her.
- Desværre, ingen efterlod noget. - Er du sikker?
- Siger du, at jeg er en løgner? - Nej da. Jeg troede bare måske at...
Hvor meget koster et enkelt værelse?
- Skulle du ikke til L.A.? - Jeg ombestemte mig.
Folk bliver her aldrig mere end 20 minutter.
- Har du noget I.D.? - Ja.
Det her skal sheriffen lige kigge på.
Vi kan ikke så godt Ii' fremmede.
Jeg havde ingen idé, om hva det var for en leg.
Om de overhovedet legede. En anden ku' ha' tage min fars mappe.
Dig! Hvad er der sket med min mappe?
Jeg er snart færdig. Gider du?
Hvor meget koster denne?
7 dollars. Sådan én gik John Wayne altid med.
Ned!
Slip mig så!
Jeg var nok ankommet til den mærkeligste by i hele Amerika.
Det føltes mere som et mareridt, end den virkelige verden.
Men det eneste jeg ku' gøre, var at følge efter dig.
Kun du ville kunne sætte mig på det rette spor. Det var derfor jeg -
var her. For at gi' det eventyr han fortalte mig om, en slutning.
Vi må hellere komme væk herfra.
Hvad fanden laver du her? Svar mig, dreng.
Jeg troede hun havde brug for hjælp.
Er du ok, dreng? Det her er Overlevelses-skolen.
Den bedste vest for Mississippi.
Første kirke af Kristus, bevæbnet.
Bomben. Atombomben. Vil du ikke overleve, dreng?
Meld dig ind i skolen. Bare du ik' prøver på at redde min datter igen.
Det er mig.
Pigen du prøvede på at redde fra sin far i dag.
Har du nogle småpenge?
(synger) Jeg er den du elsker...
Dine penge er altså for gamle. Hvorfor?
Hvad snakker du om?
Din mappe. Mange af sedlerne er over 25 år - det er altså meget.
Jeg vil ha' mine penge igen.
Du drømmer. Pengene er min billet væk herfra.
Jeg kan Ii' dig. Du ved ikke hvordan det er, at bo i denne by.
Men jeg skal bruge pengene.
Det ved jeg godt. Jeg har taget nogle med til dig.
Det er lige nok til at du kan bo her i luksus.
Men ikke nok til Los Angeles. Ikke endnu.
Hvorfor tager du ik' bare videre? Find farmand.
- Så du noget i går aftes? - Nej. Ingenting.
Hvad ved du om ham den fremmede fyr?
Den morgen fandt jeg ud af, at folk faktisk levede og døde heromkring.
Men mine forvirrende dage her, var ik' ligesom i fjernsynet...
Sæt dig ned.
Men dage som kunne ende brat, som i det virkelige liv.
Det var den verden, jeg levede i, og jeg kunne ikke slukke for den.
Jeg vil lige spørge dig om nogle ting.
Jeg går ud fra at du ved hvad der er skete i går aftes, ikke?
Hallo, hr. Danmark. Bevæg din tunge. Dette foregår på samme måde over -
hele verden, ikke?
Hvad laver du her?
Jeg var på vej til L.A., da jeg mistede mine penge.
- Var det derfor du dræbte en bums? - Jeg har ikke dræbt nogen!
Han var sammen med mig i går aftes.
- Det vil jeg vidne for i retten. - Men der er ingenting.
Du ejer mig ikke.
Jeg kan ikke lide dig. Smut ud af min by.
Jeg vil gerne takke dig for det, du gjorde.
Hvorfor lyver du altid overfor mig, Lucy?
Hej, Far.
- Hun var sammen med ham. Hun sa.. - Hvorfor lyver du overfor mig?
- Jeg vil ikke sætte dig i knibe, men... - Kælling.
Jeg kunne ikke regne noget ud. Især ikke dig. Men jeg blev nødt-
til at blive, for at se hvad du ville gøre derefter.
- Tager du afsted? - Nej.
Jeg hadet, at jeg var ved at blive forelsket i dig. Jeg ku' ik' lade vær.
Du var meget mere ægte, end den fremmede jeg kom hertil for at møde.
Sidste chance for at komme med bussen til Los Angeles.
Drømmenes Hovedstad.
Så du vil blive én nat til?
- En bourbon med isterninger, tak. - Du ser ked af det ud, dreng.
- Velkommen i klubben. - Har du hørt om Overlevelses-skolen?
Det er det her! Overlevelse er hvad vi gør. En dag ad gangen.
Du ser godt nok ked af det ud.
Hvorfor er du så sikker på at du vil overleve? Er det så vigtigt?
Lad det nu ligge, Nicks. Du drikker nok til at jeg kan overleve på det.
Hør her. Gå hele vejen ned ad Main Street. Når du når enden, skriger du:
"Jeg er en forpulede bøsse, og en kommunist!"
og de skyder dig!
Jeg skal nok vise dig vej. Er du i bil?
- Jeg er med bus. - Du ligner én der kunne bruge -
en bil, hvis du nu får brug for at komme ud af byen hurtigt.
Langsommere. Jeg er ingen løbehest. - Hvad mener du med at komme -
ud ad byen hurtigt? - Du ligner bare én der har været-
ude for problemer. Hvert ansigt har sin egen historie og det har din.
Du har det skrevet i panden. Som om der er én, der lige er død.
Det kan ske for enhver. Når som helst, hvorsomhelst.
Under de mærkeliste omstændigheder. De skete til morges.
Hele byen snakker om det.
Det er derfor jeg forstår din interesse i Overlevelses-skolen.
Hop ind, herre.
Det er lige dér.
Tak.
De er ligesom de altid har været. De har bare ændret samfundet.
Hallo?
Undskyld, jeg vil gerne snakke med Mr. Smith, hvis det er muligt.
- Hvem er det, Steve? - Vil i være søde at åbne porten?
Grunden til, at du stadig holder af mig, er fordi du ikke kan se mit-
grimme ansigt. - Hold nu kæft!
Da porten åbnede, skulle jeg ha' vendt om og gået min vej.
Jeg var træt af at lave ingenting. Jeg blev nødt til at bevæge mig fremad.
Man kan ikke kæmpe mod skæbnen, uden at vide hvordan den ser ud.
Det fandt jeg ud af senere.
Alt for sent.
Gå ikke fra mig.
Hvad snakker du om, skat?
Hvad mener du med at jeg ikke skal gå fra dig?
Vær sød at sætte dig, herre. Mr. Smith kommer om et øjeblik.
Tak.
Jeg vil gerne melde mig ind i deres Overlevelsesskole.
Jeg har været bange i et stykke tid.
Hvorfor? Tror du ikke på Gud?
- Jo. - Men frygten kommer alligevel.
Som en græshoppesværm, der dækker landet.
Frygten overvældede mig, og jeg rystede, fik gåsehud over det hele.
Siger Biblen.
Jeg glemte at hjælpe Gud med at få orden i al denne rod.
- Hvad mener du, Far? - Du har ret.
Skriv ham på, Lucy. Du har ret. Han er frisk. Jeg kan se det i hans øjne.
Da jeg spurgte sekretæren, om hvad jeg skulle betale for at gå på skolen,
check fra mig. På motellet, fandt jeg en helt ny pistol med en seddel -
hvor der stod: kærlig hilsen, Lucy.
Hun havde en mærkelig måde at bruge mine penge på.
Så du er én af Smiths drenge nu, hva?
Hvordan har Lucy det?
Du må hellere passe på. Smith er lidt gak i låget.
Jeg kan passe på mig selv.
Du vil sikkert også være sherif, hva'?
Hvis du bliver, må du blive hos Smith og hans følge, og ikke i min by.
Forstået?!
Jeg lignede næsten den fremmede, der var min far. Samme alder, den -
morgen da han efterlod min mor og jeg, for at slås i en fremmede krig.
Ligesom ham, gikjeg nu med pistol. Måske vil jeg også løbe ind i en krig,
Ligesom et minde, mænd vil holde fast ved, når de er ved at blive -
ædt af frygten.
Ligesom den lille pige med de smukke blomster, han fortalte min mor om.
- Ligesom Lucys øjne. - Døden, hvor er din smerte?
Sorg, hvor er din sejr? Det spørger Bibelen.
Jeg siger at den er lige her, i denne gode hånd. Frels Jesus.
Hvis der er ingen her, der kan gøre hvad disse billeder viser,
- Det er vildt, Mor. - Bestem jer.
Glem politiet og lad Jesus være jeres frelser.
Pistolen og korset. Ansvaret for selvbeskyttelse ligger hos jer.
I må lære at kæmpe for jer selv.
Den her lille ting, er ikke andet end jeres evne til at sige nej.
- Evnen til at sige hvad? - Nej!
Sådan er det, venner.
Rejs dig, John.
Denne unge mand, er kommet hele vejen fra Europa for at være med -
i denne skole. Det beviser, uden tvivl, at dette er mere vigtigt -
end nogle tror.
Lad os byde vores nye ven fra Europa velkommen.
- Hvorfor lukker du øjnene? - Jeg kan ikke.
- Hvorfor ikke? - Det ligner min mors kæreste.
Hvis du ikke kan skyde en pap person, så kan du hellere ikke -
skyde en rigtig person, vel? - Nej.
Så prøver vi igen. Klar?
Godt. Du bliver nødt til at kunne skyde, ikke kun på en pap person, -
men en rigtig person, ikke? - Jo.
Du ramte det forkerte mål.
Det gør du ikke igen.
- Bland dig udenom. - Lad ham være.
Hvis du virkelig var min datter, ville du ikke ha' gjort det her.
Bare fordi vi tilbragte natten...
Lucy...
Jeg gav dig intet valg, vel Far?
Hvis kommunisterne gjorde det på din måde, ville denne by være -
en del af Rusland nu.
Jeg er ikke den røde hær, Far.
Jeg er bare en lille pige, der elsker en fremmede mand.
Hvad får dig til at tro, at det er dig?
Jeg mødte gang en underlig pige, yngre end dig. Hun var otte år...
Måske. Hun havde øjne... Hun var ren. Jeg blev forelsket i hende.
Jeg tror, at det var øjnene.
Hun var ligesom et minde, som mænd gerne vil holde fast i,
Vi var på vej hen til en lille by, for at se, om de havde våben.
Hun stod lige ved udkanten af byen, med en stor, smuk buket blomster,
Men jeg tror, at det var hendes selvtillid, der gav et ryk i os alle.
Hun sagde ingenting. Hun smilede bare hele vejen ind til vores hjerter.
Hun eksploderede. Sprang i luften. Jeg kunne ikke tro det. Mine mænd -
sprang i luften, skreg, døde. Der var blod og legemsdele over det hele.
Hun eksploderede bare.
De havde gemt en bombe i hendes blomster. Kan du tro det?
Hun er altid i mine tanker.
Den lille, smukke pige.
Med hendes dødelige blomster.
Vi fandt aldrig ud af om hun vidste, at bomben var der.
Hvad tror du?
Fra dét punkt af, skød vi alle børnene. De var for gavmilde.
Vi ved begge to, at børn har det med at blive for gavmilde.
Lucy!
Lucy.
Det var den dag, du holdte op med at lege med mig.
Bare tog mig for den jeg var.
Lucy, hvor er du?
For den første gang i Amerika, følte jeg noget tæt på glæde.
Jeg plejede altid at lege ved den lastbil, da jeg var en lille.
Mød mig ved hotellet kl. 8.
Jeg dagdrømmede bare, Mor. Jeg ville aldrig gå fra dig.
Det ved jeg godt, skat.
Vær sød ved Steve, ok?
Steve?
Hvad er der, skat? Lucy sagde, at du var ked af det.
Jeg er ikke ked af det.
Var det noget hun sagde. Hvis det var, mente hun det ikke.
Det var ikke noget hun sagde.
Hej, herre.
Så eventyret levede videre. Men det virkede mere som et mareridt,
Han så så frygtindgydende ud, men jeg havde stadig ondt af ham.
Han så ensom ud, som han sad der og gloede på mig.
Som om jeg overhovedet ku' være en trussel overfor ham.
Elsker...
Elsker ikke...
Han elsker mig!
Han elsker mig ikke...
Han elsker mig...
Han elsker mig ikke...
Han elsker mig...
Han elsker mig!
Han elsker mig! Han elsker mig!
Jeg er bare en sød, uskyldig pige. Jeg har en masse smukke blomster.
Måske er der en bombe i dem!
Lad vær med at græde, Far.
Jeg kan ikke skændes med mit hjerte.
Jeg må tage dig væk herfra.
Jeg skulle væk. Til Los Angeles og finde min far.
Jeg havde brug for at komme væk fra denne by. Det hele. Undtagen Lucy.
Denne morgen besluttede jeg mig for at spørge dig, om du ville tage med.
- Skal du ikke ha' et menukort? - Hvor er Lucy?
Du ved hvordan unge kvinder er.
De finder altid noget nyt.
Kærligheden mellem en mand og en kvinde, eller den mellem forældre -
og børn, er ligesom en perle. Uvurderlig.
En kristen finder det svært at dræbe. Gud befaler os at være barmhjertig -
men der er en grænse.
Og derfor har kristendommens moral ingen grænser for hvornår man må -
forsvare liv.
Vi bliver truet fra alle vinkler. Atomkrigene vil ødelægge jorden.
Byerne vil kollapse og sende strømme af kriminelle ud i landet,
Vi mangler ikke trusler.
Men vi mangler håb, og det er derfor at vi er samlet her nu.
For at finde håb, ved at kunne beskytte vores elskede.
Gud vil ikke ha' at vi skal dø.
Han vil ha' at vi skal fuldføre vores opgave her på jorden.
Vi er hans børn.
Og som en god far, vil han ikke ha' at nogen fare falder på os.
Det betyder ingen...
Retfærdigheden vil blomstre, som palmerne.
Den skal vokse som cedertræerne i Libanon.
En mand har retten til at forsvare sine elskede.
Det er derfor vi er samlet her i dag.
Vi står her i ingenmandsland, for at gøre os klar til dommedagen.
Ankomsten af djævlen...
Gi' mig en smøg.
Steve, jeg vil ha' min datter igen. Hun har brug for mig. Jeg er hendes mor.
Jeg er den eneste, der elsker hende, uden at forlange noget igen.
Ok, Steve. Gå ud og red verden, og lad familien synke i grus.
Vi falder fra hinanden.
- En bourbon med isterninger, tak. - Fjern den fra disken.
- Eddie, får du ik' snart den fikset? - Det er ikke nu, du skal investere.
Hold kæft, eller jeg finder en ny bar.
Gør du bare det.
Spøgelsesby. Tre tankstationer, og én forbandede bar.
- Du har ret. Dét med bilen. - Hva' sagde du?
Jeg har brug for en.
Hun kan bringe dig alle steder, undtagen månen.
Den krig han havde snakket så lidenskabeligt om, var nu afsløret.
En krig mellem ham og jeg, foran øjnene på hans steddatter.
Blå øjne... De kiggede på mig konstant.
Men jeg måtte finde ud af hvorfra.
Enden på eventyret var nær.
Lucy!
Velkommen hjem, cowboy.
Lucy? Lucy!
Kom så, skat.
- Det ligner jo huset! - Ja, er her ikke smukt?
- Hvad er det? - Vi er klar til krigen.
Du tager vel pis på mig...
Det er min seng, og mors og fars. Ligesom derhjemme.
Og nu, Hr. Danmark, vil jeg præsentere... toilettet!
Det her er gangen, og det her er lageret.
Vi har mad her til næsten et år.
Hvorfor gemmer han dig væk her oppe?
Fordi han ikke vil ha' at andre rører ved mig.
Rør ved mig.
Lucy...
Elsker mig.
Ingen ved det. Det startede da jeg var tretten.
Min mor har det nok på fornemmelse at vi gør det.
Måske kan hun ikke se det.
Hvordan kunne han finde på det?
Hvordan kunne jeg?
Vi er jo to om det.
Så dette er livet efter atombomben!
Første præmie. Far vandt den, ved en skydekonkurrence.
Han har et godt øje. Han er den bedste.
Jeg kan også dræbe.
Skål.
Du er smuk.
Jeg er ikke smuk.
Jeg er bare mig.
Far.
Hvor har du været?
Er der problemer derhjemme?
Nej. Se ikke sådan ud. Ting ændrer sig. Jeg er her.
Det vil jeg altid være.
Det er i orden, ikke?
Det sagde du, at det var.
Hvorfor er du så sur?
Vi må komme væk herfra.
Vi må narre ham på én eller anden måde.
Han kommer altid når det er blevet mørkt.
Med fuld fart. Uden tændte lygter.
Han må føle sig ligesom mor.
Ingen øjne. Intet at se.
Da jeg var en lille dreng, i Danmark, og mine venner spurgte til min far...
Så løj jeg. Nogen gange gjorde jeg ham til en kaptajn af et stort skib, -
der aldrig besøgte sin egen havn. For det meste, sagde jeg bare at -
han var en helt i en krig, der aldrig fik nogen ende.
Når jeg var nede, sagde jeg bare, at han var død. Måske er han det.
Jeg græd ved tanken om en død fremmede, men det er længe siden.
Er du sikker på, at du vil ha' mig tilbage?
Han kommer om natten. Han er hos mor.
Gå tilbage til Overlevelsesskolen, og snak med min far. Så er du sød.
Fortæl ham om vores følelser for hinanden. Gør det for min skyld.
Ok, Lucy. Jeg er tilbage inden så længe.
Det bliver fantastisk at se Los Angeles. Havet... og din far.
Hvordan tror du, han er?
Pis!
Lucy.
Er der nogen hjemme?
- Hvor fanden er du? Jeg tjekker ud nu. - Hvorfor har du så travlt?
Hej sherif. Der er sket noget frygteligt.
Der er hændt et mord.
Det... det er min datter.
Hvad?!
Tjek-ud tid var kl. 11. Den er nu kvart over. Du skylder mig 30 dollars.
Skal jeg ringe til sheriffen?
Lucy? Lucy...
- Hvor er du på vej hen? - I sagde, at jeg skulle gå. Så jeg går.
Du går ingen steder.
Vi har lige modtaget et opkald. Fra Lucys far.
Han fandt hende. Myrdet.
Skudt. Og du har lige været sammen med hende, ikke?
Ikke?! Dit syge svin.
Modstå anholdelse. Alle er ligeglade.
Lad vær!
Jeg skal!
Sidste chance for at komme med bus 9972, mod Los Angeles.
Jeg vil se havet.
Jeg har fundet fars gamle uniform.
Prøv den, soldat. Hvis du altså vil herfra i live.
At vige bort, er at dø. Var det ikke dét, du sagde, far?
Du havde ret.
Han gav os intet valg. Han tvang os til det.
Han lærte os endda hvordan. Ikke, far?
John...
Søde John...
Kun på grund af mig.
Du skulle være blevet på den bus.
Der er fugle her, John.
Lucy...
Det her er vores første gang i L.A.
- Det er vores bryllupsrejse. - Er det rigtigt? Tillykke!
I er et smukt par. I får nogle smukke børn.
- Det er smukt. - Ja.
Det er meget smukkere, end far havde sagt, at det var.
Så er vi her! Far er indenfor.
Dette er Smiths kontor for Overlevelsesskolen i L.A.
Der er ingen til stede i dette øjeblik. Hvis du mangler information, efterlad
da venligst navn og nummer efter tonen.
Hej. Vi er 20 gymnasie elever fra Pennsylvania og vi søger en skole...
Jeg fortalte hende, at min far døde i en krig, længe siden.
Tanken om den døde fremmede, gjorde hende ked af det.
Jeg sagde, at han bare var et falmet minde, og at jeg var ligeglad.
Det gjorde hende glad igen. Så begyndte hun at snakke om -
alle vores fremtidsplaner.
Hun havde taget resten af min fars gamle sedler med.
Hun ville ha', at vi skulle rejse væk til lande ingen af os havde set før.
Jeg kunne ikke fortælle hende sandheden. Hvorfor skulle jeg?
Jeg var endelig nået til slutningen på mit fars eventyr.
Nu kunne Lucy og jeg begynde på vores eget.